Středoevropské designérské školy jsou relativně praktické. Učili nás nakreslit dům v perspektivní zkratce a zapamatovat si názvy hlavic antických sloupů, ale i zacházet s bruskou a sestavit moodboard. Co nás nenaučili je, jak podat daňové přiznání, jak se jako designér prosadit a sehnat si klienty, ani jak s nimi máme vést schůzky a jaké podepsat smlouvy.
![](https://miro.medium.com/max/1400/1*_fVE-nHYi1NoLyB0-TZMEQ.jpeg)
V Czechdesignu pořádáme několik desítek soutěží pro designéry za rok (to z nás dělá nejzkušenějšího pořadatele designérských soutěží v ČR). Jednou z cest k úspěchu, o které často s designéry mluvíme, je využívat těchto příležitostí a hlásit se do soutěží — lokálních i mezinárodních –a snažit se uspět, nejlépe ještě ve škole. Umístění v soutěži je častým odrazovým můstkem k úspěchu.
Své by o tom mohli říci například grafik Radek Dostál, který na sebe upozornil umístěním v soutěži Nescafé Azera a svůj návrh tak dostal na police velkých českých supermarketů, designérka Veronika Janečková, která byla díky výhře v soutěži Model Young Package nominována na cenu Czech Grand Design a objevovala se v průběhu celého roku v médiích včetně televize nebo módní návrhářka Maria Nina Václavková, jejíž boty se výhrou v soutěži Talent designu dostaly až do Metropolitního muzea v New Yorku a která letos cenu CGD v kategorii objev roku vyhrála.
Ráda bych ale dnes napsala něco praktičtějšího a každodennějšího. A protože daňová přiznání už máte v dubnu všichni podaná (!), napíšu vám raději pár dobrých tipů , jak na schůzky s klientem.
Štěstí přeje připraveným: tři body projektového plánování
Úvodní schůzka s klientem je často zásadní. Vyjednáte si na ní podmínky následné spolupráce. Zkušený klient vám možná rovnou pošle vyplněný dokument — design brief. To vám zásadně usnadní práci, ale nespoléhejte na to zcela. Klient hlídá hlavně svoje zájmy a tak tam mohou některé pro vás důležité informace chybět. Navíc jsou design briefy zvyklí psát hlavně v korporátech, pro které ve většině případů pracují velké agentury. Designér na volné noze si bude muset poradit sám.
Jak se tady ujistit že jste si s klientem řekli vše potřebné? Pomoci nám v tom může projektové řízení. Nebudu vás zatěžovat složitějšími nástroji jako je logický rámec (šprti mohou dostudovat –může se hodit!). Pro naše účely bude stačit, když se budeme držet projektového trojúhelníku.
![](https://miro.medium.com/max/613/1*xGlBmYnmsAwzZqsnaPSVdg.jpeg)
Základní
teorie říká, že nelze měnit jeden vrchol, aniž by to ovlivnilo oba
další. Více práce = více času a vyšší náklady. Nižší cena = méně času a
tím pádem méně odvedené práce.
Příklad, ze kterého to bude jasnější:
Domluva zní vytvořit plakát k letnímu festivalu. Dostanete text a
fotografie, práce má být hotova za dva týdny a dostanete za ni 1000
korun. Jasná domluva, všechny tři vrcholy máme určeny, můžeme jít
pracovat. Jenže za dva týdny se klient ozve, že by vlastně potřeboval
ještě anglickou verzi plakátu. A vy už přece máte vytvořený template,
tak jen přelijete text a je to, no ne? Reálná odpověď často zní, ok snad
to nějak zvládnu. Ale je tu ten trojuhelník, pamatujete? Odpověď podle
něj zní ok, pošlete to, bude to stát 500 korun navíc a potřebuji na to
další týden, protože jsem s tím ve svém rozvrhu už nepočítal. Realita
bývá ještě o stupeň komplikovanější, ale vidíte ten směr, kterým se
ubíráme, když začneme na trojúhelník myslet a na svých jednáních s
klienty ho používat?
Čtvrtý bod pro designéry zdarma: smlouvy a licence
A protože jsme designéři a ne projekťáci, dostanete k trojúhelníku čtvrtou nejdůležitější věc k ohlídání na schůzkách zdarma. Autorsko-právní ujednání a smlouvy. Naskočila vám právě husí kůže? Tím spíš čtěte dál. Nejčastěji je spolupráce ošetřena smlouvou o dílo. Ta vám zaručuje základní rámec spolupráce. Její příklad se dá najít na internetu.
Druhou variantou spolupráce je faktura. Jenže ta se posílá až po odvedení práce a proto je dobré začít spolupráci alespoň objednávkou a vyplacením zálohy (například na materiál). Jako designér tohle všechno potřebujete doplnit ještě licenčním ujednáním. Ve zkratce: říká, kde, jak a kolik kusů vašeho díla má klient právo použít. I příklad licenční smlouvy se dá najít na internetu.
Zní to jako práce pro právníky? Ze začátku si určitě poradíte sami, třeba i s pomocí publikace Proč design, která je volně ke stažení. Další detaily najdete také v sérii článků Advokátka radí designérům, která vychází na czechdesign.cz. A až začnete právníka opravdu potřebovat, je to ten moment, kdy si můžete pogratulovat. V tu chvíli jste už opravdu profesionální designéři.
![](https://miro.medium.com/max/934/1*iCLanCdW7K0BJy964FBFEg.jpeg)
Pořádek dělá přátele…
A u kreativců to platí dvojnásob. Pokud vám ze všech těch informací ještě nepraskla hlava a máte chuť si v komunikaci s klientem, psaní briefů a smluv udělat větší pořádek a nejlépe si to celé rovnou i vyzkoušet, přijďte 8. 5. 2019 od 14 hodin na workshop v rámci Zlin Design Weeku. Registrační formulář najdete zde.
Autorka: Michaela Holubec Birtusová